Jan Kristek: školní práce z roku 1974 (dálkové studium střední školy)
z toho důvodu povinně trochu moc optimistické

Vývoj populace v historii

Vývoj v kulturních zemích:
Ve starších dobách byl počet obyvatelstva poměrně stálý a přiměřený možnostem prostředí. V Čechách tomu tak bylo do třicetileté války. Rozvoj hospodářství a techniky však způsobil vznik nemajetných lidí, kteří dali vznik rychlému vzrůstu počtu obyvatelstva. Tito lidé neměli nic, živili se pouze prodáváním své pracovní síly. Byli to lidé nízké hmotné i duševní úrovně, a což je pro takové lidi příznačné, vyznačovali se větší plodností. Tyto vrstvy se rychle rozrůstaly a daly vznik proletářské třídě. Přírůstek obyvatelstva se ještě zvýšil následkem rozvoje zdravotnictví - snížená úmrtnost dětí, vyšší průměrný dosažený věk. Tyto vrstvy se posléze rozmohly natolik, že v některých státech daly vznik socialistickým revolucím. Ve většině zemí počet obyvatelstva stále rychle stoupá, a proto je třeba rozvoj populace sledovat, předvídat do budoucna a dle toho zajišťovat prostředky pro život dalších generací. 

Vývoj v rozvojových zemích:
V těchto zemích byla porodnost vždy vysoká, byla však též vysoká úmrtnost. Následkem zdravotní péče úmrtnost velmi poklesla, a tak se přírůstek mnohonásobně zvýšil a dosahuje hodnot, jaké si dříve nedovedl nikdo ani představit (až 3,5 %).

Počet obyvatel světa (tis.):

cca 10 000 př.n.1.	       5 000				1970	   3 632 000
kolem 1 n.l.		   250 000				1974	   3 900 000
1650			   545 000				1980	   4 457 000
1700			   630 000				1990	   5 438 000
1750			   728 000				2000	   6 494 000
1800			   906 000				2050	(11 000 000)
1850			1 171 000
1900			1 608 000		1830 - 1 mld, 1930 - 2 mld
1950			2 483 000		1971 - 3,7 mld, roční přírůstek 2%
1960			2 986 000

Vývoj v Evropě:
Mezi lety 1820 - 80 vzrostlo obyvatelstvo ze 200 na 350 mil. To značí roční přírůstek o 0,8 %. Nynější průměr pro Evropu je rovněž asi 0,8 %. Je tedy vidět, že přírůstky se již velmi dlouhou dobu udržují na přibližně stejné úrovni.
	Celosvětový přírůstek však stále stoupá, i když poslední dobou již jen velmi pomalu. Nyní dosáhl hodnoty 2,1 %, a to v rozvojových zemích 2,5 %, v ostatních l %.

Vývoj populace v Čechách

Počet obyvatel:
           civilní:
1000		min. 400 000				1754		1 941 284
1200		min. 600 000				1786		2 745 327
1350		min. 800 000 - 1 000 000		1806		3 169 795
1600		1 400 000 - 1 500 000			1826		3 686 363
1648		přes 800 000				1837		4 001 925
1705 - 6	min. 1 500 000			1846		4 347 962
1754		2 100 000				1857		4 705 525
1806		3 169 795 (?)				1869		5 106 069
1850		4 385 894				1880		5 529 122
1900		6 318 697				1890		5 808 858

1921		6 670 582		jiný údaj:
1929		6 977 000		před 30-letou válkou 1 3/4 mil., po ní 930 000

Na těchto číslech je vidět pomalý růst do třicetileté války. Za třicetileté války poklesl počet obyvatelstva téměř na polovinu. Zůstalo mnoho neosazené půdy, což způsobilo rychlý růst populace, takže do konce století byl stav opět vyrovnán. Od roku 1700 začíná být nemajetná složka obyvatelstva dosti početná a zapříčiňuje rychlý růst populace. Jak za 18., tak za 19. století se počet obyvatel zdvojnásobil. Největší růst byl v letech 1772 - 1842, kdy se počet obyvatel zdvojnásobil za 70 let. Tento růst doprovází i celé 20. století. Značný byl zejména po II. světové válce, uvážíme-li, že za dvacet let byl nahrazen úbytek vzniklý odsunutím přes 3 miliony Němců, připojením Podkarpatské Rusi k SSSR a úbytkem obyvatelstva za válečných útrap. Ani v poslední době nebyl přírůstek příliš malý. Byl však menší než evropský průměr, a proto se vláda rozhodla zavést opatření na jeho zvýšení. V důsledku těchto opatření je přírůstek již opět na vysoké úrovni.

Snahy o ovlivnění růstu populace

Ve starších dobách považoval stát za výhodné mít co nejvíc obyvatelstva. Více lidí platilo více daní a stát disponoval s větší vojensko silou. Proto byl růst populace dle možností podporován. Později zejména spisovatelé a politikové, vedeni merkantilistickým duchem, kladli přílišnou váhu na rozmnožení obyvatelstva a podněcovali jeho vzrůst různými prostředky. Reakci proti tomu vyvolal Malthus, který proti umělému  podněcování vzrůstu vystoupil s naukou, že ho není třeba, kde je dostatečných možností úživných, a že je škodné, kde jich není. Přesto dosud většina vyspělých států růst populace podporuje.

Rozvojové země:
Po druhé světové válce zde vzrostl počet obyvatelstva takovým způsobem, že těmto zemím nastaly značné problémy po stránce hospodářské, sociální a zdravotní, a vznikly vážné obavy z dalšího vývoje. Přírůstek v těchto zemích je takový, že přes rychlý rozvoj hospodářství klesá produkce na jednoho obyvatele, roste nezaměstnanost, nestačí rychle budované školy, zdravotnická a jiná zařízení. Přírůstek pohlcuje pokrok a působí mnoho potíží. Pro nepříznivou věkovou skladbu je také podíl ekonomicky činného obyvatelstva daleko menší než ve vyspělých zemích, což je další brzdou pokroku. Tyto země pak přes veškeré úsilí hospodářsky a kulturně upadají místo aby se povznesly. Proto se nyní vlády mnohých rozvojových zemí snaží další přírůstek snížit. Jako nejlepší prostředek se osvědčuje výchova k plánovanému rodičovství. Velmi dlouho se tímto problém zabývá zejména indická vláda.

Indické plánování rodiny:
	Akcí plánování rodiny se začala indická vláda zabývat od roku 1951. Roku 1952 bylo přijato jako oficiální vládní program. Postupně bylo vybudováno mnoho tisíc středisek, stanic a mnoho jiných zařízení sloužících tomuto účelu. V letech 1969 - 1974 bylo vynaloženo 3 miliardy, 150 miliónů rupií. Bylo třeba vyškolit odborný zdravotnický personál. Potíže působí poměrně malý počet lékařek - ženy se stydí vyhledat lékaře-muže.
Byl zahájen rozsáhlý výzkum antikoncepčních metod, jejich výhodnosti a možnosti použití. Antikoncepční prostředky se v Indii vyrábějí již několik let. jsou cenově dostupné, nejběžnější jsou nabízeny opravdu všude za nominální cenu a nemajetným přidělovány i zdarma. Je též propagována antikoncepce pomocí tablet, ovšem pro široké vrstvy nevzdělaného obyvatelstva je její aplikace příliš komplikovaná. Provádí se i dobrovolná sterilizace, především u mužů. Tato operace je nesmírně zvýhodněna. Peněžní odměnu obdrží i ten, kdo pacienta případně pro tento výkon získal a také lékař provádějící sterilizaci. Navrhuje se zavést podobná zvýhodnění při dobrovolné sterilizaci žen, které mají aspoň dvě děti. Odhaduje se, že by se bez všech opatření prováděných v rámci akce plánování rodiny narodilo během 60. let v Indii o 1 417 000 dětí více.
Akce plánování rodiny je propagována po celé Indii s nesmírnou intenzitou. Jejím symbolem je červený trojúhelník, který i zcela negramotným lidem poví, kde je možno bezplatně získat radu i účinnou pomoc. Propaguje se rodina s dvěma dětmi pod heslem „my dva - naše dvě“, doplněným známou kresbičkou dvou větších a dvou menších hlaviček - to pro ty, kdo neumějí číst. Rovněž noviny a film neustále podporují ze všech sil tuto akci.
Po stránce zdravotnické, technické a organizační je program regulace porodnosti zajištěn co nejlépe. Akce však naráží na překážky, bez nichž by její úspěch mohl být daleko větší. Nebýt zábran v lidském vědomí v důsledku spousty náboženských tradic, nebylo by ani třeba tolik úsilí a prostředků. Od pradávna vyžadovala tradice co největší počet dětí v rodině, hlavně synů. Svou roli hrála i hraje i otázka ekonomická - větší počet synů se stává větší zárukou hmotné opory ve stáří. Od ženy očekávala tradice pouze přivádění dětí na svět. V některých případech neznají lidé ani biologické a fyziologické souvislosti a věří, že děti přicházejí od boha. O bezdětné ženě se věří, že přináší neštěstí. Za samozřejmost se pokládá narození dítěte do roka po svatbě. Nejvíce dětí se rodí v rodinách nejnižších společenských vrstev, které za daného stavu hospodářství naprosto nemohou zajistit ani jejich výživu, natož vzdělání.
Největších výsledků dosahuje akce v průmyslových oblastech a dělnických čtvrtích velkoměst a hlavně mezi inteligencí, na venkově je její vliv neporovnatelně slabší. Velký problém působí také nízký věk, ve kterém je uzavíráno manželství. Ještě počátkem 60. let bylo v Indii 4 425 000 vdaných „žen“ ve věku 10 - 14 let. Celoindický průměr je necelých 16 let, v některých státech je dokonce mezi 14 a 15 lety. Úspěchy akce jsou rovněž snižovány bojovnou antipropagandou hinduistických a muslimských kněží.
Na podobné potíže se naráží i v jiných zemích. Přesto však bylo leckde dosaženo dobrých výsledků. Největšího úspěchu bylo dosaženo v Japonsku, kde za deset let (1962 - 1972) klesla porodnost na polovinu (ze 3,8 % na 1,9 %).

Teorie zabývající se vývojem populace

První kdo se vážněji zabýval vývojem populace byl Thomas Robert Malthus, anglický politický ekonom (1766 v Dorkingu - 1834 v Bathu). Studoval v Cambridge a roku 1797 se stal duchovním. Roku 1798 uveřejnil anonymně slavné dílo o zákonu růstu obyvatelstva An essay on the principle of population. Ve svém díle dokazoval, že lidstvo má tendenci množit se řadou geometrickou, kdežto životní prostředky mohou růst jen řadou aritmetickou. Malthus podnikl v letech 1799 - 1802 rozsáhlé cesty, aby sebral pro svou teorii statistický materiál. Na základě číselných údajů pak vydal své dílo roku 1803 znovu, tentokrát pod  svým jménem. Vliv Malthusova spisu byl ohromný. Před Malthusem panoval ve vědě i mezi praktickými politiky názor, že stát má dle možností podporovat rozmnožování obyvatelstva. Po Malthusovi se ujal názor opačný. Malthusova teorie byla předmětem vášnivých útoků i obdivného souhlasu. Od té doby bylo formulováno několik teorií populačního růstu (Spencerova, Marxova, Dumontova, cyklická teorie Giniho atd.), ale žádná z nich nebyla přijata obecně.
Existuje však křivka, která obecně nejlépe odpovídá našim dosavadním znalostem o změnách a rychlosti populačního vývoje jednotlivých zemí. Můžeme se oprávněně domnívat, že bude vhodným vystižením i pro početní růst obyvatelstva celého světa. Již roku 1828 poukázal na její zajímavé vlastnosti Belgičan P. E. Verhulst; byla však zapomenuta, téměř po 100 letech znovu objevena a uvedena ve známost pod jménem logistická křivka. Vyznačuje se nejprve zrychlujícím se růstem (zvětšujícím se relativním přírůstkem) až k určitému bodu, jemuž říkáme inflexní, a poté zpomalujícím se růstem. Křivka je symetrická podle tohoto bodu a omezená určitým počtem (hranicí), k němuž se neustále přibližuje, ale nikdy ho nepřekročí. Největším nedostatkem však je obtížnost stanovení inflexního bodu, který se nachází v budoucnosti. Dosažení tohoto bodu roku 2000 znamená 10,5 mld lidí v roce 2050, s hraničním počtem 13 mld. Dosažení tohoto bodu roku 2020 znamená 14,5 mld roku 2050, 18,5 mld roku 2100 a hraniční počet 22,5 mld.

Změny v populačním vývoji světa 

Demografická revoluce - je to přechod od  situace, kdy se rodí více dětí, ale hodně jich umírá před dosažením dospělosti, ke stavu, kdy se rodí méně dětí v rodině (2 - 3) a téměř všechny se dožívají dospělého věku. Tyto změny jsou především důsledkem zlepšení zdravotní situace a často je provází značný početní růst obyvatelstva. Změny v populačních procesech neprobíhají na celém světě současně, naopak postupují podle jednotlivých oblastí. Začaly v první polovině 19. století v západní Evropě, rozšířily se během posledních 100 let do celé Evropy, Severní Ameriky a Austrálie; v současné době k nim dochází v Latinské Americe, části Asie a je pravděpodobné, že do konce tohoto století se rozšíří do většiny ostatních zemí. Její postupnost a nerovnoměrnost s sebou přináší změny v podílu různých populací a jejich skupin na celkovém počtu obyvatelstva světa. Dnes rozvinutá území se podílela roku 1750 asi 25 % na úhrnu světového obyvatelstva, roku 1950 35 %, do roku 2000 jejich podíl poklesne na 22 %  a bude dále klesat. Podobně se mění podíl Evropy. Roku 1750 byl téměř 20 %, zvýšil se postupně na 28 %, roku 2000 dosáhne pouze 12 % .
Nynější přírůstek je 2,1 % (1 % ve vyspělých zemích, 2,5 % v rozvojových). V tomto století není možno očekávat jeho zmenšení. Určitý pokles může nastat ve vyspělých zemích, v rozvojových zemích dojde však spíše ještě ke zvýšení. Pokles porodnosti v rozvojových zemích nezaznamenává dosud zdaleka tak výrazný průběh jako snižování úmrtnosti. Nejvyšší porodnost je v západní, střední a východní Africe. Její dnešní vysoká úroveň je pravděpodobně poměrně nedávného data a souvisí se zlepšením zdravotních poměrů. Analýza populační situace pro každou zemi umožňuje výpočet populačních perspektiv světa do roku 2000 a odhad logistické křivky, kterou růst obyvatelstva pravděpodobně sleduje. Pravděpodobně brzy po roce 2000 nastane okamžik, kdy se začne přírůstek světové populace snižovat. Do té doby se však počet obyvatel zdvojnásobí a i pak se bude ještě velmi zvyšovat. Tento růst bude spolupůsobit jako podstatný faktor při většině změn, jež lidstvo v budoucnosti čekají.

Příčiny růstu populace

Za hlavní příčiny je nutno považovat tyto dvě:

1. Změny v majetkových poměrech obyvatelstva
Všeobecně je známo, že nejvíce se množí nejchudší vrstvy obyvatelstva. Příčinou růstu populace bývá rozšíření těchto vrstev. Názory, že růst populace je následkem zlepšení sociálních podmínek je nutno považovat za nesprávné. (Vždyť i v Čechách začal prudký růst populace po třicetileté válce, a myslím, že tehdy mnoho lidí bohatstvím neoplývalo.)
V evropských zemích brzdil růst populace od 14. století též zvyk, udělovat dědictví podle zásady prvorozenství (původně zvaný majorát, později fideikomis ap.). Tento zvyk se rozšířil na všechny vrstvy obyvatelstva. Kdyby se majetek drobil, brzy by nepostačoval ani k holému živobytí. Při dodržování zásady prvorozenství znamenal větší počet synů, že mimo prvorozeného nedostane žádný nic, a rodiče rozhodně netoužili přivést své potomky do takového nesnadného postavení. Rovněž větší počet dcer působil potíže, neboť bylo nutné pro každou sehnat značně vysoké věno. Za těchto podmínek nebylo cílem mít mnoho dětí, ale pouze zachování majetku v rodině, k čemuž stačil i jeden syn.

2. Zlepšení zdravotních poměrů
	Toto je hlavní příčina růstu populace v rozvojových zemích. V těchto zemích byly zdravotní poměry velmi neutěšené a zavedením evropského lékařství nastal obrovský růst. V civilizovaných zemích se lékařství vyvíjelo v souladu s demografickou revolucí a k žádným zvlášť velkým změnám nedošlo.

	Někdy se uvádí, že růst populace je důsledkem zvýšení kultury. To je nesprávné, neboť kulturní země měly a mají přírůstky malé. Dokonce úpadek starého Řecka a Říma se přičítá nízké populaci.
	Názory, že dříve, a někdy že i nedávno u nás a jinde v Evropě bylo ohromné množství dětí, jsou absolutně neopodstatněné. Vznikly na základě zpráv o takovýchto rodinách. Tyto zprávy se však dochovaly především díky své kurióznosti.

Následky růstu populace

	Růst populace je provázen ohromným rozvojem průmyslu a jiných odvětví hospodářství. Předpovědi do budoucna jsou však krajně nepříznivé. Dle nich brzy nastane nedostatek vody, energie a většiny důležitých surovin. Stále se zdokonaluje využívání všech těchto zdrojů, avšak v současné době roste počet obyvatelstva rychleji, než technický pokrok. Většina lidské činnosti se upíná k tomu, aby se opatřilo vše potřebné pro ohromný počet obyvatel, a přitom se zapomíná na ochranu životního prostředí. Existuje velké množství plánů, jak získávat velké množství potravy z moře, jeho znečištění však stoupá tak rychle, že je asi nebude možné uskutečnit. Rovněž získávání pitné vody destilací mořské, což bude v budoucnosti jediný možný způsob, bude značně komplikovanější než dnes. Také znečištění ovzduší ohromně vzrůstá. Kdyby pokračovalo stejným tempem, vyvolá v příštím století katastrofální úpadek výroby a nakonec snížení počtu obyvatelstva. K takovým důsledkům to snad nepovede, ale i tak je možno očekávat nepříznivý vliv na zemědělství a menší snížení maximálního věku obyvatelstva.
	Neméně hrozné je pozorovat, jak rychle jsou ničeny veškeré přírodní a kulturní památky. Je jisté, že příští generace mnoho krás obdivovat nebudou. Nezbývá než doufat, že se podaří tyto problémy co nejdříve vyřešit, neboť ačkoli si to většina lidí nepřipouští, doba, jíž se tyto problémy týkají, není nijak daleká a mladší generace by v ní měly žít. Půjde to?

Prostudovaná literatura

Ottův slovník naučný
Ottův slovník naučný - Nové doby
Dr. J. Matiegka - Vznik a počátky národa Československého
Josef Pekař - Kniha o Kosti
Alois Míka - Osud slavného domu
Miloš V. Kratochvíl - Malé dějiny válek
Čísla pro každého 1970/71
The American Almanac for 1972
Lidé a země - ročenka 1974
Časopisy:	Vesmír - ročník 1974
		Nový orient 5/74
Lidé a země 6/74
100+1 13/74
Články z Rudého práva a jiného denního tisku

	Na závěr mohu pouze dodat, že tato práce je nevalné kvality, neboť jsem měl k dispozici málo pramenů, a to ještě mnohé pochybné kvality. Tyto a jiné nedostatky mi nedovolily řádně prostudovat tyto problémy, nalézt další zákonitosti a vztahy, a sepsat práci poněkud vyšší úrovně.
												      ▓