Eros a thanatos

Pudem života a pudem smrti se zabýval Sigmund Freud již před stoletím. Název thanatos však sám nikdy nepoužil, nazýval jej pudem smrti, a ani jej nedokázal podrobněji vysvětlit. Tehdy ještě nebyly k dispozici informace, které by to umožnily. Já také jsem měl až donedávna z tohoto jeho pudu smrti velmi smíšené pocity. Takovým nesprávně pochopeným termínem se dá příliš snadno obhajovat všechno zlo, které lidé páchají. Řeči o zlé, násilné přirozenosti člověka se mi prostě vůbec nelíbily.

K pochopení těchto Freudem objevených pudů je totiž třeba vědět něco o horizontálním přenosu genetických informací, který je zkoumán teprve v posledních desetiletích. Pak člověk pochopí, že oba tyto pudy souvisejí s pudem sebezáchovy. Eros slouží zachování jak jedince, tak druhu, thanatos pouze zachování druhu.
Horizontální přenos genetických informací je, na rozdíl od vertikálního přenosu - z rodičů na potomky, přenosem genetických informací mezi jedinci, kteří se stýkají a vyměňují si tělesné tekutiny obsahující DNA. Tento druh přenosu byl myslím poprvé objeven, když se zjistilo, že blechy a jejich paraziti mají stejné sekvence DNA. Zprvu se bral jako něco výjimečného, později se zjistilo, že je daleko rozšířenější, než se čekalo, že je pro evoluci dokonce důležitější než přenos skrze dědičnost. U jednobuněčných organismů je tak rozšířený, že je možné celý vývoj jednobuněčných organismů popsat pouze pomocí tohoto přenosu a vertikální přenos zanedbat. Ale i u člověka byla většina DNA přenesena horizontálně a ne dědičností od předků.

Původním smyslem sexuality je právě tento horizontální přenos. Jednobuněčné organismy ji používají tímto způsobem po dobu třikrát delší, než po jakou je k sexualitě přidruženo i rozmnožování.
Tento přenos informací slouží patrně opravě vlastního genetického kódu (i opravě genetického kódu druhého jedince). Je otázkou, co se může projevit už za života jedince, a co až v další generaci. ...Při vertikálním přenosu se kombinují genetické informace pouze dvou jedinců, a výsledek se může projevit pouze až v příští generaci.

Sexuální pud není rozmnožovacím pudem, ale pudem, který jedince žene do kontaktu s cizí DNA. Dalšími funkcemi sexuality jsou zvyšování vlastní imunity kontaktem s jinými mikroorganismy (s odpuštěním jakési „očkování“), dosažení hormonální rovnováhy a tím i tělesné pohody a psychické rovnováhy, a u primátů je to v neposlední řadě funkce společenská.
Smyslem sexuality u lidí tedy bylo dostat se do kontaktu s cizím semenem, a to jak v případě žen, tak mužů. Přenos DNA z ženy na muže není při styku tak výrazný jako naopak.
Ženy se dostávaly do kontaktu se semenem jiných mužů přímo, muži prostřednictvím ženy, která v sobě měla semeno předchozích partnerů. Tak to fungovalo, dokud lidé žili v sexuálně volných skupinách.
To vysvětluje, proč byly v pozdější době, kdy již lidé ve skupinách nežili, pro muže přitažlivé nevěstky. Při styku s nimi se mohli dostat do kontaktu se semenem předchozích zákazníků. Nyní, v době gumy, již to tak nefunguje.
Dostat se do kontaktu s cizím semenem je nicméně stále jednou z nejčastějších mužských sexuálních fantazií. A to nejen v případě skupinového sexu. (Muži proto také chtějí skupinový sex i uskutečnit, na rozdíl od žen, které si mohou semeno „nasbírat“ od jednotlivých mužů, a skupinový sex prožívají většinou jenom v představách.) Když se podíváme na inzeráty na erotických stránkách, překvapí nás, kolik heterosexuálních mužů by chtělo zkusit orálně uspokojovat jiného muže. Naproti tomu ti, kteří by se chtěli nechat uspokojit od jiného muže - a do kontaktu s jeho semenem by tedy nepřišli, jsou spíše výjimkou.
I když důvod, proč by se tolik mužů chtělo připojit k páru, nemusí být vždy právě tento. V některých místech, jako je Česká „republika“, a zejména Praha, kde již možnost, aby sólo muž sbalil sólo ženu, několik let neexistuje ani v nejmenším náznaku, je to pro ně jediná možnost, jak se k sexu dostat. Naděje je sice také mizivá, ale alespoň nenulová.

Takto tedy funguje eros. A pokud není sex - a hlavně pokud není přítomna vlastní individualita, která je k sexu potřebná, nastupuje thanatos. DNA je totiž také obsažena v krvi, a tak, pokud nejsou organismy regenerovány pomocí sexuality, nastoupí tento „pud smrti“. Organismus cítí, že mu něco chybí, což může, pokud v organismu již (nebo ještě) není individualita, vést k násilí, k „žízni po krvi“. Tento pud pak žene své organismy do krvavé lázně, aby se ozdravily, druh fyzicky nezdegeneroval a přežil.
Původní smysl biblického zákazu požívání krve je, že člověk má svůj organismus regenerovat sexualitou, a ne krvavými praktikami.
Kdo má individualitu, bude vždy dávat přednost sexualitě. Kdo ji nemá, či ji má oslabenou, bude strháván do sadomasochismu, do násilných a krvavých praktik. Už proto, že pokud někdo individualitu nemá, komunikace s druhým člověkem, ke které při sexu dochází, mu moc neříká. Prostě, když je někdo jen cárem masa, bude ho také zajímat jen, pokud možno krvavý, cár masa...
DNA přijímáme jistě také potravou. Patrně právě nedostatek sexu často lidi vede k pojídání masa (zejména nadměrnému). A proto také někteří lidé, kteří jedí maso, často touží jíst zvířata na co nejvyšším vývojovém stupni, člověku nejblíže (psy, opice), nebo i rovnou lidi, a pokud možno syrové, aby zůstala zachována DNA.
Také to vysvětluje, proč jsou ve společnostech, kde je sexualita potlačena, ceněny panny. Když není možné dostat se při sexu se sexuálně aktivní ženou do kontaktu se semenem jiného muže, tedy alespoň s krví. Jako by nestačila menstruační. Ta však v takových společnostech bývá prohlášena za nečistou.
A vysvětluje to i agresivitu při žárlivosti. Jak víme z psychoanalýzy, žárlivost jsou potlačené homosexuální sklony. Takový žárlivý muž tedy může být někdo, kdo natolik potlačil svou bisexuální složku, že místo, aby byl rád, že se může dostat do kontaktu se semenem jiného muže, chce se dostat do kontaktu s jeho krví.

Eros individualitu rozvíjí, thanatos ji potlačuje. Obojí představuje změnu v síle individuality, jen s opačným znaménkem. Silný mráz pálí, podobně jako oheň - v obojím případě jde o rozdíl v rychlosti kmitání molekul. Proto mohou mít někteří lidé problém s rozlišením erotu a thanatu. Podobně jako někdo, kdo nemá cvičený sluch, může slyšet, že výška tónu je jiná, nemusí ale poznat, který je vyšší a který nižší. Pokud se chce věnovat hudbě, poznat to musí. A pokud někdo chce žít, musí umět rozlišit mezi erotem a thanatem, a tuto schopnost musí cvičit. Pro toho, kdo toto umí, koho sex nepálí, ale příjemně hřeje, nebude nikdy sadomasochismus lákavý (a podobně ne sex spojený s penězi, věrností...). Koho sex „pálí“, ten není dospělý.
Církevní propaganda se ale snaží lidi od onoho příjemného tepla odvrátit, nazývá jej ohněm pekelným, a snaží se lidi nalákat na mráz, který je bude pálit na obláčcích ve stratosféře. Duchovní pud prohlašuje za tělesný a naopak.
Podobně i propaganda světská, která je také cele soustředěna na opěvování násilí a odvracení lidí od sexu. Báthoryová je dnes prohlašována za hrdinku, protože se omlazovala tím, že se koupala v krvi mladých dívek. ...Kdyby se nechávala postříkat semenem mladých nebo ani ne mladých mužů, za hrdinku by rozhodně prohlašována nebyla.

Ti, kteří z pozadí stále ještě ovládají tento svět, tyhle věci do jisté míry znají. Oddávají se satanismu, který považuje všechny tělesné tekutiny za posvátné. Proto se snaží normálním lidem zabránit v tom, aby se mohli do styku s jinou DNA dostat, a zejména sexualitu tak brutálně potlačují. Pravděpodobně chtějí, aby se lidé lišili i fyzicky - aby tu byla jejich úzká vrstva, která bude dělat pro regeneraci svých těl vše, včetně krvavých praktik, a fyzicky zdegenerované, snadno zotročitelné lidstvo.
S tím souvisí i kriminalizace nebo penalizace potratů - v Evropě od roku 1869, po ovládnutí církve jezuity, v USA, ovládaných jezuity, někde už od třicátých let 19. století. (Abraham Lincoln byl jezuity zavražděn hlavně proto, že měli strach, že tyto satanistické zákazy, podobně jako otrokářství, zruší). I když za tím samozřejmě je i velký byznys. Pokud žena bere desítky let hormonální antikoncepci, zaplatí za ni podstatně víc, než kdyby šla občas na potrat. (A kolik teprve zaplatí, když chce přinutit svůj organismus, zmatený dlouhodobým užíváním hormonů, k otěhotnění! Ale o propojení klinik, na kterých se provádí umělé oplodnění, s těmi, co šíří protisexuální propagandu, informace nemám.)
Je možné, že používání krve k regeneraci, jak bývá popisováno v ufologické literatuře, se ve skutečnosti netýká praktik mimozemšťanů, ale této satanistické „elity“.

Námitkou jistě bude, že ne při každém sexu se člověk dostává do kontaktu se semenem, a přesto sex lidi přitahuje, a podobně ne při každém násilí se člověk vykoupe v krvi. Ano, tyto pudy nejsou až tak úzce vymezené, a působí, i když nejsou splněny všechny podmínky, a nemusí být tedy po všech stránkách účinné. Mohou dokonce působit i jen na psychické úrovni. Nebo když člověk vidí svůj objekt například jenom na obrazovce. Sex tak může být nahrazen masturbací v kabince sexshopu, a náhražku za sex - násilí, je možno provádět například z kabiny letadla. ...Anglický název kabiny letadla - cock-pit ostatně v překladu znamená díru pro penis.
Další námitkou bude, že stejně tak, jako je možné genetický materiál kontaktem s jiným genetickým materiálem opravit, je možné i přenést další chyby v genetické informaci, že je tedy sex nebezpečný. Podobně je možné přenést i při vertikálním přenosu genetických informací, tedy z rodičů na potomky, různé dědičné nemoci. Přesto je častější, že se genetické informace rodičů navzájem doplňují a opravují, a pokud se tyto informace od sebe dostatečně neliší - a obsahují tedy stejné chyby - vede to k degeneraci.

Obecně platí, že působení pozitivních vlivů jde daleko víc do hloubky a má i dlouhodobější účinek než působení negativních vlivů. Zdá se, že celá příroda, celý vesmír, mají v sobě zabudován samoopravný mechanismus. A tak ani skutečnost, že tato Země je stále ještě pod vládou zla, neznamená, že tomu tak bude natrvalo.
Lidská přirozenost vůbec není zlá a násilná. Zlo a násilí je jen náhražkou za sexualitu, thanatos nastupuje teprve tehdy, když nemůže působit eros, a jeho cílem není zlo samo o sobě, ale regenerace organismů. Úvahy o tom, jestli je člověk vlk nebo beránek jsou jen známkou nepochopení. V tomto smyslu je vlk beránek, který nežije sexuálně. ...Ostatně, stačí se podívat, kolik zla bylo na světě vykonáno ve jménu odsexualizovaného beránka - Krista.

Na závěr bych chtěl ještě dodat, že přenos informací při kontaktu s cizí DNA není jen na nějaké hrubé, chemické úrovni. DNA je schopna ze sebe informace vyzařovat do blízkého okolí, při pokusech se třeba podařilo tyto informace přenést z jedné zavřené zkumavky do druhé. Ale patrně ne až natolik, aby bylo možné sex nahradit společným díváním se na televizi, nebo „sexem“ po telefonu či masturbací u internetu.

29. ledna 2011  ▓
Jan Kristek