Revoluce a poluce

Málokdo si uvědomuje, že všechny revoluční směry pocházejí z doby, kdy nejzákladnější životní potřeba - sex - byla naplněna. Ve skutečnosti tedy šlo o boj o nadstavbu. Dnes lidé projevují o všechny tyto směry více méně nezájem. V dnešní době totiž budou lidé těžko bojovat o nějaké ideály, ať se týkají oblasti sociální, osobní svobody, spravedlnosti, vzdělání, kultury, duchovní, ekologie, ekonomiky, když jim chybí to úplně nejzákladnější. Tuto svou potřebu každý dobře cítí, a tak, i když se připojí k nějakému hnutí, nelze od něj očekávat nějaké zapálení pro věc. V ničem z toho nenajde naplnění, vše bude dělat s pocitem, že podstata je někde jinde.
Mnozí lidé mi namítali, že je dnes sexu naopak přebytek, že sex je přece v každé trafice. Nevím, kolik z nich sex v trafice skutečně provádělo. Já osobně čouhající fotografie holých pozadí ještě za sex nepovažuji. Je zajímavé, že si vůbec neuvědomují, k jakému posunu tady vlastně došlo. Nikdo přece neřekne, že trafika je plná jídla, třebaže je tam také mnoho časopisů s fotografiemi plných talířů. A jak by asi reagovali ti, kteří považují za sex to, co je v televizi, kdyby je někdo místo večeře odkázal na pořad Prima vařečka. Když už jsme u toho novinového stánku, podíváme-li se na tisk, který se tam prodává, nabýváme naopak dojem, že pokud v tomto státě někdo souloží, je to něco tak výjimečného, že o tom jsou plné noviny. ...A když se jeden ministr prořekl o svých třiceti pohlavních zkušenostech, byl prohlášen div ne za penis republiky.
Situace je asi nejhorší v Praze. V jiných zemích bude pravděpodobně trochu odlišná, a i v rámci České republiky budou jistě nějaké regionální odchylky. Ačkoli mám pověst ještě horší než pan ministr, ani teoreticky mě nenapadá způsob, jakým by dnes mohl samotný muž navázat kontakt se samotnou ženou. Ani v té nejbujnější fantazii si nedovedu nic takového představit. Jediné, co je dnes možné, je, pokud muž už nějakou partnerku má, sehnat další ženu do „trojky“. A i to se povede tak jednou za několik let. Myslím samozřejmě muže, kteří jsou sami sebou. Ne ty, kteří se naopak přizpůsobují, v naději, že pak budou mít nějakou možnost sexu. Asi si neuvědomují, že sex je v první řadě o individualitě. Pokud se někdo své individuality vzdá, může místo sebe rovnou poslat někoho jiného.
Musíme uznat, že v potlačování sexuality církev byla a je neobyčejně úspěšná. Málokdo ale ví, že největších úspěchů dosáhla až v nedávné době. Zákaz potratů, jehož jediným cílem je spojení sexu se strachem, církev vyhlásila teprve roku 1869. A ani pak se úspěch nedostavil ihned. Třebaže se dnes mluví o „krizi rodiny“, v době secese žilo v Praze v manželství méně lidí než dnes. Aby lidé přišli na „jiné myšlenky“, byli tenkrát nahnáni do první světové války. ...Podobně pak byla sexuální revoluce šedesátých let zlikvidována sexuální kontrarevolucí.
Mám za to, že lidé jsou, ať církví nebo jinými strukturami moci, uměle drženi v tomto existenciálním nedostatku proto, aby nežádali onu nadstavbu, aby byla revoluce za nějaké ideály, ať v tom smyslu, jak byly chápány v 19. století, nebo za jiné, předem znemožněna. (A to pomíjím skutečnost, že sexuálně frustrované jedince je navíc možné zneužít tím způsobem, že se jim nabídne, když už nemají jinou možnost, příležitost k vyžití se v násilí.)

Za velmi zavádějící považuji vysvětlovat vše tím, že lidé jsou „zahlceni konzumem“, žijí v „materiálním přebytku“, v „přílišném bohatství“. To jednak není vzhledem k poklesu životní úrovně většiny obyvatel pravda, ale hlavně tu nejde o žádný přebytek nepodstatného, ale o naprostý nedostatek podstatného, toho nejzákladnějšího.
Podobně je tomu s „informační revolucí“, s „přetlakem“ informací, přesněji pseudoinformací, a spokojováním se s pseudokomunikací. Problémem je neexistence skutečné komunikace. Jelikož „komunikace“ mezi lidmi nevede dál než pseudokomunikace s televizí nebo s internetem, je nakonec sedět u televize nebo u internetu pohodlnější.
...Fráze o tom, že dnešní doba lidem skýtá jiné, „zajímavější“ možnosti vyžití, ani nebudu komentovat.

Sex je dnes tak tabuizován, že si sotva v nejbližší budoucnosti dá nějaká strana do programu legalizaci a rehabilitaci sexuality. (O restituci ani nemluvě. ...Ve společnosti, kde je prostituce považovaná za stále více společensky přijatelnou než láska, která za peníze není, by bylo něco takového programem na opravdu hodně dlouhou dobu.) Ale dokonce i v případě, kdyby se taková strana nebo hnutí našlo, i kdyby hlásali svůj program opravdu přesvědčivě, lidé by je asi stejně nevolili, protože by se styděli, nejen veřejně, ale i sami před sebou svou nejzákladnější potřebu přiznat. - Asi by i nadále předstírali, že jich se to netýká, že oni mají proti lásce císařovy nové boty.
Prostě, sex je dnes tak tabuizován, že se nikdo neodváží říci, že tu chybí, že v dnešní společnosti už v podstatě neexistuje. Sex je tak tabu, že za něj dnes nikdo bojovat nebude. A dokud člověk nebude mít sex, nebude bojovat ani za nic jiného. Od sexuálně frustrovaných lidí nelze dokonce ani očekávat, že se dostaví ve větší míře k volbám.
...Lidé se dívají na erotické filmy a namlouvají si, že jsou „sexuálně otevření“. Nevím, jestli si také stejným způsobem, když se dívají na akční filmy, namlouvají, že jsou akčními hrdiny. Ale obávám se, že za současné situace by i jakákoliv revoluce skončila jen díváním se na filmy o revoluci...

Nedojde-li k nové sexuální revoluci, nedojde ani k revolučnímu boji o sociální, intelektuální, kulturní a jiné nadstavby. Zjednodušeně řečeno, pouhé schůzování nebo třídění odpadu samo o sobě zase až takové uspokojení jako sexuální život nepřináší.
	...Nebo už úplně polopaticky: určité věci budou lidé rádi dělat před souloží nebo po souloži, ale těžko je přesvědčíte o tom, že by je měli dělat místo soulože. 

         únor 2004  ▓

Jan Kristek
607 986 503